Tuntemamme maan alla on muita maailmoja.
Piilossa silmiltä ja ajan tuolla puolen.
Mutta joskus aavistamme entisen muinaisjäännösten avulla.
Se on ehdottomasti pääkallo. Alhaalta oikealta. Mitä luulet?
Tarina alkaa tunnistamattomien luiden löytymisestä.
Onko saostumia?
Paleontologitiimi yrittää selvittää minkä luita ne ovat-
- ja mistä maailmasta ne tulevat.
Ne löydettiin Kansasissa, joka on nykyään pääasiassa viljelysmaata.
Mutta aikoinaan Kansas oli valtavan meren alla.
Siitä on 82 miljoonaa vuotta.
Dinosaurusten aikaan.
Mutta joskus oli toinen maailma johon kuuluivat jättiläiseläimet.
Pinnanalainen maailma, jossa jättiläismatelijat hallitsivat-
- uskomattomien olentojen täyttämiä meriä.
Nämä olivat kaikkien aikojen vaarallisimpia meriä.
Mikään elävä olento ei ollut turvassa.
MEREN HIRVIÖT Esihistoriallinen seikkailu
Suuret vedessä elävät matelijat katosivat kauan sitten-
- ja aika on haudannut niiden maailman.
Mutta me kaikki voimme yhä törmätä merihirviöön.
Buddy!
Kaukainen menneisyys palaa tyhjästä.
Tutkijat toivovat löytävänsä tarinan muinaisen olennon luista.
Ottakaa työkalut mukaan.
Sade on huuhtonut pois osan liidusta. Tämä on mahtavaa!
He tunnistavat jotain erikoista. Harvinainen dolichorynchops...
...lempinimeltään "dolly".
Se oli vedessä elävä matelija myöhäisellä liitukaudella.
Vähän suurempi kuin delfïini ja nopea uimari.
Selvittääkseen luiden tarinat, käyttävät tutkijat-
- kaikkea tietämystään vedessä elävistä reptiileistä.
Se on ihan kuin hesperornis.
Niiden fossiileja on löytynyt kymmeniä vuosia ympäri maailmaa.
Laboratoriomateriaali viittaa samaan suuntaan.
Nämä löydöt auttavat tiimiä kokoamaan dollyn historian.
...ja kuvittelemaan aikaa jolloin se ui meressä.
Dollyn maailma oli monin tavoin täysin erilainen kuin meidän.
Ilmasto oli lämpimämpi, merenpinta korkeammalla-
- ja maa oli enimmäkseen veden alla.
Tämä dolly eli sisämeressä joka jakoi Pohjois-Amerikan kahtia.
Vedessä eläviä matelijoita oli Euroopankin merissä-
- joissa saaria oli siellä täällä. Niitä oli myös maailman merissä.
Ajan myötä ne kuolivat sukupuuttoon ja meri vetäytyi pois-
- paljastaen merenpohjan.
Alkumerien fossiileja ilmestyi kaikille mantereille.
Etelä-Australia 2002
Havainto Australiasta antaa vihjeitä dollyn elämän alkuvaiheista-
...selvässä kuviossa. 95% näistä luista on nuorista
Niin monet pikku luut samalla alueella-
- viittaavat siihen että merireptiilit kokoontuivat suojaiselle matalikolle-
- synnyttämään. Siten tämän dollyn tarina alkoi Pohjois-Amerikassa.
Kuvittele että yksi olennoista on kantava dolichorynchops.
Se synnyttää yhden uroksen.
45 senttimetriä pitkän ja emonsa värisen.
Ja yhden väriltään tummemman naaraan, jolla on vaaleita pilkkuja-
- silmien alla. Sen elämää me alamme seurata.
Molemmat vastasyntyneet hengittävät ilmaa.
Vaisto sanoo niille mitä niiden pitää tehdä elämän ensi minuutilla.
Jo alussa se harjoittelee veljensä kanssa sellaista mitä niiden täytyy-
- osata kun ne jättävät turvallisen matalikon ja lähtevät merelle.
Jos naaras selviytyy odottavista vaaroista niin se palaa tänne-
- eräänä päivänä synnyttämään omia poikasiaan.
Se joutuu jo kilpailemaan ruoasta.
Meillä on hesperornis.
Lintu joka ei osaa lentää ja jolla on nokka taynnä teräviä hampaita.
Ja styxosaurus, dollyn kaukainen sukulainen-
- jolla on valtava kaula.
Täysikasvuisena se voi olla 10 metriä pitkä.
Kaulaa on sen pituudesta yli puolet.
Muotonsa takia se on hidas, mutta mainio pyydystämään kalaa.
Dolly kohtaa pian olioita jotka liikkuvat pumppaamalla-
- vesisuihkuja kuorestaan.
Niitä sanotaan ammoniiteiksi ja ne elävät alkumeressä.
Niillä on kivenkova kuori ja ehkä muutakin puolustusta...
Jos ui liian lähellä kuten tämä pikku naaras, saa kunnon mustesuihkun.
Mutta se ei estä nuorta platecarpusta joka haluaa ruokaa.
Ammoniitteja oli paljon ja niiden fossiileja löydetään usein.
Jopa Texasin tienrakentajat löytävät niitä.
Keski-Texas 1980
Paljon ammoniitteja.
Ammoniitteja oli monenlaisia ja me tiedämme milloin useimmat-
- niistä elivät joten niiden fossiilit ovat ajannäyttäjiä.
Jos tunnistaa ammoniitin voi myös määrittää toisten fossiilien iän.
Se auttaa meitä sijoittamaan dollyn vesireptiilien pitkään historiaan.
Se alkoi noin 250 miljoonaa vuotta sitten triaskaudella-
- kun maareptiilit muuttivat mereen.
Ne kehittivät uimajalkoja ja sitten uimaeviä.
Joillakin oli hieno panssari.
Ne jatkoivat kehittymistään jurakaudella.
Voidakseen nähdä syvyyksiin niillä oli lautasen kokoiset silmät.
Huippupedot kasvoivat valtaviksi ja saavuttivat valtakautensa-
- liitukauden lopulla lähellä dinosaurusten ajan loppua...
...samaan aikaan kun dolichorynchops eli.
Kuukausia on kulunut. Naaras ja sen veli ovat nyt nuoria.
Ne ovat vielä turvassa matalikolla-
- eivätkä tiedä mitään meren valtavista petoeläimistä.
Ne opettelevat vielä pyytämään suosikkisaalistaan:
Silliä muistuttavia enchodus-kaloja.
Mutta eräänä päivänä kaikki dollyillä muuttuu.
Ehkä vuodenaika saa enchodusin vaeltamaan ulos merelle.
Dollyjen täytyy seurata tärkeintä ravinnonlähdettään.
Se merkitsee että nuoren naaraan ja sen veljen täytyy lähteä-
- elämänsä matkalle.
Emonsa tavoin ne jättävät matalikon ja uivat Läntiselle sisämerelle.
Se on yhtä iso kuin Välimeri ja vain muutamia satoja metrejä syvä.
Mutta jossain ulompana on valtavia petoeläimiä.
Länsi-Kansas 1918
Siellä missä nämä petoeläimet kerran uivat säilyttää maa niiden-
- jäänteet kuin laajalla hautausmaalla.
Sade ja tuuli paljastaa vähitellen mitä maahan on kätkeytynyt.
Charles Sternberg poikineen teki huomattavan löydön-
- He olivat Amerikan keskilännen uraauurtavia fossiilinkeräilijöitä.
Minä peitin sen ettei kukaan toinen löytäisi sitä.
Se muistuttaa suuren tylosauruksen kalloa.
Levi, etsi tuolta.
Tällaisen otuksen dollyt saattoivat kohdata syvemmällä meressä.
Vesi on täynnä vaaroja.
Tusoteuthis oli valtava metsästäjä kuten nykyiset jättiläismustekalat.
Se oli 10 metriä pitkä ja sitä esiintyi runsaasti sisämeressä.
Se oli liian suuri platecarpuksen saaliiksi...
...joka tyytyi pienempiin saaliisiin.
Platecarpus oli väkivaltainen...
...mutta ei samaa luokkaa kuin sen suurempi sukulainen.
Olio jonka Sternberg oli löytänyt.
Monikaan meripeto ei vetänyt vertoja hirmulle jonka he löysivät.
Luulen että tässä on häntänikama.
Se voi olla jalka, tai uimajalka.
Pääkallo, uimajalka tuolla ja häntänikamia tuolla.
Tämä ryökäle voi olla jättiläinen!
Se oli jättiläinen jolla ei ollut vihollisia.
Tylosaurus-niminen valtava reptiili.
Kaikkien aikojen suurimpia ja saaliinimoisimpia olioita.
Lähisukulais-pedon fossiili kertoo meille enemmän.
- Oletteko löytäneet jotain? - Löysimme jotain uskomatonta!
Sen silmät olivat greippihedelmän kokoiset.
Kartiomaiset hampaat täyttivät sen suun ja kitalaen.
Kätevät saaliin vangitsemiseen.
Tylosauruksia oli siellä vedessä...
...mutta oli myös muita petoja joita oli helpompi havaita.
Ollakseen kala oli xiphactinus jättiläinen -jopa 5 metriä pitkä.
Se oli kaksi kertaa dollyn kokoinen ja pystyi tappamaan nopeasti.
Ja sinä päivänä se teki sen.
Länsi-Kansas 1952
Me tiedämme mitä tapahtui fossiilin ansiosta, jonka-
- Charles Sternbergin poika George kaivoi esiin Kansasissa.
Mr Sternberg, minä soitin lehdestä. Mitä te olette löytäneet täältä?
Hauskaa että pääsitte tulemaan. Minulla on kunnon kala koukussa.
- Mikä se on? - Se on 4 metriä pitkä xiphactinus.
Mutta kun kaivoin sitä esiin niin näin jotain kylkiluiden alla.
Minä löysin palan selkärankaa, joten jatkoin.
Osoittautui että sen sisällä oli kokonainan eläin.
Uhri oli 2 metriä pitkä gillicus- niminen kala.
Se oli niin iso suupala että sen nieleminen tappoi xiphactinuksen.
Esihistoriallinen ylensyönnin uhri.
Useita viikkoja kuluu ja dollyt ovat kaukana rannikolta.
Se liikkuu merellä joka muuttuu yöllä maagiseksi.
Mikroskooppinen plankton säteilee aavemaista valoa.
Enchodusit lepäävät pimeän suojassa mutta ne eivät nuku.
Niiden alapuolella lisääntyvät ammoniitit.
Dollyt tähyävät petoeläimiä...
...ja eräs sellainen muuttaa juuri niiden elämän.
Satoja hainampaita!
Etsittyään pitkän päivän fossiileja, löysivät kaksi amatöörikeräilijää-
- paljon hainampaita.
Niitä on löydetty niin paljon ympäri maailmaa että haiden tiedetään-
- eläneen merihirviöiden aikaan.
Cretoxyrhina on yhtä iso ja tappava kuin nykyajan valkohai.
Se leikkaa saaliinsa sopiviksi suupaloiksi terävillä hampaillaan.
Katso jälkiä pääkallossa. Sitä todellakin purtiin.
Löydöt Hollannissa osoittavat että alkuhait söivät suurimpiakin...
...merireptiilejä ja jättivät hampaanjälkiä luuhun.
Naarasta ja sen veljeä tarkkaillaan.
Mutta niiden emosta tulee kohde.
Emo on nyt poissa, mutta vielä ei kaikki ole ohi.
Pienempi hai käy naaraan kimppuun.
Se on loukkaantunut...
...mutta se selviää hyökkäyksestä.
Hai ei ehkä ollut yhtä onnekas.
Naaraan vamma paranee-
- mutta sillä on aina hainammas uimaevässään.
Näiden kahden nuoren eläimen täytyy nyt jatkaa omin päin.
Jos naaras ja sen veli aikovat selvitä, täytyy niiden löytää-
- ruokaa ja osata suunnistaa tässä valtavassa sisämeressä.
Lopulta ne näkevät jotain tuttua.
Enchodusparven ja muita dollyja vanavedessään.
Ja myös ei-lentäviä hesperorniksia.
Mutta melkein kaikki meren eläimet...
...voivat päätyä tylosauruksen ateriaksi.
Tämä kuoli maha täynnä.
Se näyttää hesperornikselta. Iso kuin pelikaani. Ehkä isompi.
Tylosauruksen mahansisältö paljastaa sen valtavan ruokahalun.
Metrin pituisen teleost-kalan luu.
Tässä on pienen, noin alligaattorin kokoisen mosasauruksen luu.
Ja se näyttää nielleen hain.
Sillä oli kunnon ruokahalu.
Matkalaiset uivat useita viikkoja eteenpäin.
Naaraan uintievä paranee hitaasti. Hammas on arpikudoksen sisällä.
Nuorta naarasta houkuttaa mahdollinen mustekala-ateria.
Yksi ui pakoon crinoidien, meritähden alkusukulaisten-
- sekaan, joita virtaukset olivat irrottaneet pohjasta.
Naaras on asettunut keskelle jättiläisen näkökenttää.
Jos laittaa yhteen luurangon paljastuneet osat, päästä häntään-
- siitä tulee noin yhdeksän metriä.
Mahassa on jotain.
He olivat löytäneet hirviön viimeisen aterian sen sisältä.
Dolly on niin nopea että tylosaurus onnistuu vain yllättämällä.
Naaras pääsee pakoon-
- mutta sen veli ei näe lähestyvää vaaraa.
Sternbergit olivat löytäneet tarinan-
- kahden muinaiselämän kohtaamisesta.
Mutta miksi petoeläin kuoli heti syötyään dollyn?
Tylosaurus puolusti kai reviiriään, hyökäten jopa omiensa kimppuun.
Ehkä vanempi tylosaurus ilmaantui paikalle.
Nuorempi tuntee olonsa uhatuksi ja sen syönti hidastuu.
Naarasdolly unohtuu.
Nuorempi tylosaurus on kuolettavasti haavoittunut.
Mutta sen tarina ei ole vielä lopussa.
Sen kohtalo tallentuu kiveen.
Yksi hainammas oli fossiilin lähellä.
Naaras jatkaa eteenpäin muiden kanssa.
Pian alkavat raadonsyöjät työnsä.
Dolly on nähnyt emonsa ja veljensä kuolevan mutta se itse on selvinnyt.
Joka vuosi kokoontuvat vesireptiilit matalikon synnytysalueille.
Joukossa on dollykin rikkonaisine evineen. Se on nyt täysikasvuinen.
Se on palannut vesille joilla se kerran syntyi-
- ja vuosien kuluttua siitä tulee emo.
Sen poikaset kasvavat suuremmiksi ja vahvemmiksi-
- ja suuntaavat eräänä päivänä omalle matkalleen sisämerelle.
Päivästä päivään, kuukaudesta kuukauteen elämä jatkuu.
Se näkee monen oman poikueensa kasvavan ja lähtevän pois omin päin.
Lopulta tulee vuosi jolloin emo ei enää selviä matkasta.
Eräänä rauhallisena päivänä on ikä heikentänyt sen ruumiin-
- ja sen elämä hiljaisen lopun.
Miljoonat päivät, yöt ja vuodet kuluvat kun se makaa paikoillaan.
Merenpinta nousee ja laskee.
Maailman mantereet muuttuvat.
Vulkaaninen toiminta muuttaa maan ulkonäköä.
Uusia lajeja ilmaantuu ja vanoja katoaa.
Niiden mukana myös viimeiset merihirviöt.
Maan alla aika muuttaa vedessä elävät reptiilit kiveksi...
...jotka makaavat kätkössä kunnes ne paljastuvat.
Tällä kertaa kesäsateen ansiosta.
Viimeinen joka löysi jotain vastaavaa oli Bonner 1952.
- Kuinka me saamme sen irti? - Teemme siitä ehkä jäljennöksen.
Tule ja katso tätä.
Takaevissä on jotain epätavallista.
Hain hammas luun sisällä.
82 miljoonan vuoden jälkeen on naaras-dolichorynchops -
- palannut kertomaan tarinaansa.
Lukemattomia olioita on yhä hautautuneena maaperään-
- odottamassa että me löydämme ne.
Ne odottavat kertoakseen tarinaa maailmastamme joka oli heidän.
SubLand.info